INTRODUCEȚI MONEDA START
Numele meu e Ralph și sunt un Băiat Rău.
Să vedem. Am 2,75m înălțime,
cântăresc 292 Kg și sunt un pic cam agresiv.
Hei, mi-ai mutat butucul!
Îmi sare muștarul destul de repede, presupun. N-am de ce să vă mint.
Și ce-ar mai fi?
Sunt un distrugător. Distrug lucruri, profesionist.
O să distrug tot!
Sunt foarte bun în ceea ce fac. Poate cel mai bun din câți știu eu.
Problema e că numele jocului e "Repară". Mai exact: Felix-Repară-Tot Jr.
Felix-Repară-Tot!
- Pot repara asta! - Da, în mod normal, Felix-Repară-Tot...
e Băiatul Bun.
E destul de drăguț, la fel ca toți băieții buni și repară lucrurile foarte bine.
Dar, dacă ai un ciocan magic de la tatăl tău,
cât de greu poate fi?
Dacă ai fi un constructor obișnuit, un tâmplar,
îți garantez că n-ai putea repara lucrurile la fel de rapid precum le distrug eu.
L-AI REPARAT!
Când Felix face treabă bună, primește o medalie.
Dar există medalii și pentru demolări?
Dacă ar fi așa, aș zice "Ha!"
Adică, nu! Nu există așa ceva.
NIVELUL 1 COMPLET
- Ce tare e! - Ce animație realistă!
Fac asta de 30 de ani
și am văzut o mulțime de alte jocuri care au apărut și-au fost date uitării.
Ce trist! Mă gândesc la băieții ăia de la "Asteroids". Bum! Au dispărut.
"Centipede"? Cine știe pe unde-or fi și băieții ăștia?
Jocurile arcade au scăpat cu fața curată, sunt foarte norocos.
Dar trebuie să vă mai spun ceva.
E cam greu să-ți iubești munca când nimeni nu te apreciază pentru ceea ce faci.
ÎN PREZENT
E liber! Arcade s-a închis!
Sigur că poți!
- Ce zi! Vrei să te duci la Tapper, Ken? - Doar dacă mă cumperi tu, amice.
FELIX-REPARĂ-TOT
E timpul să ne retragem!
Nu știu, poate nu m-aș mai simți așa, dacă lucrurile ar fi altfel după ce termin munca.
- Dar e așa cum e. - Bună treabă, băieți!
Felix și The Nicelanders se duc și se distrează în casele lor
pe care tocmai le-a reparat. Știți voi...
Ei se duc la casele lor, iar eu la casa mea, o cocioabă.
Când am zis "cocioabă", nu voiam să zic că-i o ruină, ci o groapă de gunoi.
Acolo unde se adună deșeurile, o mulțime de cărămizi și resturi de clădiri dărâmate.
Asta e casa mea.
Dar nu mă pot plânge prea mult. Eu am cărămizile și butucul meu.
Pare incomod, dar, de fapt, e bine.
Sunt bine.
Dar, dacă aș fi într-adevăr sincer cu mine însumi,
îl văd acolo pe Felix, cum e apreciat mereu,
cum lumea îi aduce tort și-i mulțumesc,
bucuroși să-l vadă tot timpul... Uneori îmi zic...
Frate, cred că e foarte tare să fii Băiat Bun.
- Serios? - Aici!
- Eu sunt Zangief și sunt Băiat Rău. - Bună, Zangief!
- Bună, Zangief. - Eu sunt de-acord cu tine, Ralph.
Când i-am tras una, i-am zdrobit craniul unui om precum unui ou de vrabie
între coapsele mele.
Și m-am gândit: "De ce trebuie să fii așa de rău, Zangief?"
"De ce nu poți fi și tu Băiat Bun?"
Apoi, am avut o revelație:
"Dacă Zangief ar fi Băiat Bun,"
"cine le-ar mai zdrobi craniile oamenilor precum ouăle de vrabie între coapse?"
Și-atunci am zis: "Zangief, tu ești un Băiat Rău,"
"dar asta nu înseamnă că ești chiar atât de rău."
- Corect! Scuze, dar m-ai cam pierdut. - Zombi e Băiat Rău.
- Bună, Zombi. - Bună, Zombi.
Zangief zicea că, etichetele nu te fac fericit, bun sau rău...
- Trebuie să te iubești. - Da! Aici, înăuntru!
- Da! - Stai, stai! OK.
- E-n regulă. M-am prins. Ai grijă, curge. - O întrebare, Ralph.
Te-am căutat ani de zile în Bad-Anon și-n seara asta ai apărut, în sfârșit.
- De ce? - Nu știu. Am simțit că vreau să vin...
S-ar putea să aibă legătură cu faptul că...
Ei bine, azi e cea de-a treizecea aniversare a jocul meu.
- La mulți ani, Ralph. - Mulțumesc, Satană.
- De fapt, numele meu e Sai-tine. - Am înțeles.
Dar uitați care-i treaba...
Nu mai vreau să fiu rău.
- Nu te poți pune cu programul, Ralph. - Nu te duci la Turbo, nu-i așa?
La Turbo? N-am de gând să merg la Turbo. Fiți serioși, băieți.
Ar vrea Turbo un prieten
sau o medalie, sau o bucată de tort pentru fiecare din când și când?
- Ar vrea Turbo mai mult de la viață? - Da!
Ralph, Ralph, am înțeles.
Dar putem schimba ceea ce suntem.
Cu cât vei accepta asta mai repede,
cu atât va fi mai bine pentru jocul tău și pentru viața ta.
Hei, fiecare joc la timpul lui, Ralph.
Și-acum, haideți să încheiem cu Jurământul Băieților Răi.
Sunt rău și asta-i bine. Nu voi fi cuminte niciodată.
Iar ăsta nu-i un lucru rău. N-aș vrea să fiu altceva, decât ceea ce sunt.
RALPH STRICĂ-TOT
Bine, gașcă. Ne vedem săptămâna viitoare.
- Ascultă, pot aduce eu snacksurile. - Rezistă, Ralph.
- Hei, Zombi, nu-ți uita topoarele. - Da.
Așa.
Traducerea și adaptarea DELiCT
SPRE STAȚIA CENTRALĂ A JOCULUI
Programarea actuarială a ajuns la nivelul 7.
Bine ați venit la Stația Centrală a Jocului.
D-nelor și d-nilor, vă rugăm să nu lăsați obiectele personale nesupravegheate.
Treceți pe margine, dle. Facem o verificare aleatorie.
Aleatorie pe naiba! Tot timpul mă opriți.
Sunt doar o protecție pentru supratensiune care-și face datoria, dle.
- Numele? - Lara Croft.
- Numele?! - Ralph Strică-Tot.
- Și de unde vii? - Din Pac-Man.
- Ai adus vreun fruct cu tine? - Nu, n-am fructe.
- OK. Și unde te duci? - La Felix-Repară-Tot Jr.
- Ai ceva de declarat? - Te urăsc!
Am auzit asta de multe ori. Mergi mai departe.
- Vine un Băiat Rău! - Nu vă apropiați de el.
Dacă-ți părăsești jocul, protejează-te. Fii atent!
Și orice ai face, nu muri.
Pentru că dacă mori în afara jocului, n-o să te mai regenerezi.
Niciodată! Jocul s-a terminat.
FELIX-REPARĂ-TOT JR
JOC DECONECTAT AJUTAȚI-MĂ, VĂ ROG!
Poftim, amice.
E proaspăt. Direct din Pac-Man.
Rezistați, băieți!
Numele?
TE IUBIM, FELIX
La mulți ani pentru cea de-a 30-a aniversare?
Sărbătoresc fără mine!
Pac-Man! L-au invitat pe Pac-Man?!
Pe vânătorul ăla cireșe, pe mâncătorul ăla de puncte? Nici măcar nu face parte din joc!
- Frumoasă petrecere, Felix. - Mulțumesc, prietene.
Felix, trebuie să dansezi pe ringul de dans.
Pun pariu că ăsta-i, Mario. În întârziere, ca de obicei.
Da. Mă ocup eu, Felix.
E Ralph!
- O să ne strice distracția! - Ascundeți paharele!
- Scapă de el, Felix. - Da, ai dreptate. Mă duc să vorbesc cu el.
Continuați, prieteni.
Ralph? Te pot ajuta cu ceva?
Salut, Felix! Am venit să arunc o privire.
Am văzut o explozie mare sau așa ceva deasupra clădirii.
- Erau artificii. - Artificii! Bine.
- E ziua cuiva sau...? - E mai mult decât o aniversare.
- E a 30-a aniversare a jocului nostru. - Ce?! Astăzi e?
- Eu așa știu! - Eu nu prea rețin datele.
- Oricum, felicitări! - Mulțumesc, Ralph. Și ție la fel.
Ai grijă, Felix, imediat o să aducă tortul.
- Salut, Glen! - Ralph.
Tort? Am auzit și eu de el.
Eu n-am avut niciodată. N-am văzut pe nimeni să arunce așa ceva,
așa că n-avea cum să ajungă la groapa de gunoi. Eu n-am gustat niciodată.
- Da. - Da.
Tot timpul mi-am dorit să gust niște tort.
Presupun că nu vrei să intri și să guști o bucată, nu-i așa?
Salutare tuturor!
Sunt teafăr. N-am pățit nimic. Sunt sănătos-tun.
- Îl știți cu toții pe Ralph. - Bună seara.
Bună seara, Nel.
- Lucy, Don, Dana. - Deanna.
- Marele Gene. - Ce caută aici?
E aici pentru că vrea o felie de tort.
Și pentru că am un rol important în joc, tehnic vorbind. Tu ce cauți aici, Gene?
O, uite, tortul.
Să-mi trag una! Te-ai întrecut pe tine însăți, Mary.
Uau, uite! Acolo-n vârf suntem noi.
Fiecare apartament are gustul favorit al fiecăruia dintre noi.
- Familie Norwood preferă catifeaua roșie. - Vinovat!
Cel de culoarea lămâiei e pentru Lucy, tortul cu rom e pentru Gene,
- ... iar pentru Felix... - Hei, Mary!
Ce gust are pata aia de noroi în care sunt eu înțepenit?
- Ciocolată. - Nu m-am omorât niciodată după ciocolată.
- Ei bine, nu știam. - Și ar mai fi ceva.
Nu-mi place să fiu prietenos, dar flăcăul ăsta furios de-aici,
ar fi mult mai fericit dacă l-ai pune aici, lângă ceilalți.
- Vedeți? Uitați-vă cum zâmbește! - Nu, nu, nu.
Vezi tu, Ralph, pentru tine nu mai e loc aici.
Păi, ce zici de asta? Putem face loc. Poftim, putem inversa locurile. Simplu.
- Ce-ar fi să mâncăm niște tort? - Stai așa.
Felix trebuie să fie în acoperiș, pentru că vrea să obțină o medalie.
Atunci, ce-ar fi să luăm medalia asta și să i-o dăm lui Ralph măcar o dată?
- Ar fi sfârșitul lumii, Gene? - Acum ești de-a dreptul ridicol.
Numai băieții buni câștigă medalii, iar tu, dle, nu ești un Băiat Bun.
Aș putea fi Băiat Bun, dacă vreau, și aș putea câștiga și o medalie.
Îhî, dar când o să se-ntâmple asta, să vii să ne spui.
Și-atunci o să mă lăsați să stau în vârful tortului lângă voi?
Dacă o să câștigi o medalie, te lăsăm să stai aici, în apartamentul de lux.
Dar asta n-o să se-ntâmple niciodată,
pentru că tu ești un Băiat Rău care dărâmă case.
- Nu, eu nu sunt așa. - Ba da, ești rău.
Nu, nu sunt!
Ba da, ești.
Bine, Gene. Știi ceva? O să câștig o medalie.
Vreau să câștig o medalie. Cea mai strălucitoare medalie văzută vreodată.
O medalie atât de frumoasă, că medaliile lui Felix o să se scape-n pantaloni!
Și noapte bună. Mulțumesc pentru petrecere.
- A vorbit serios? - Fii serios!
Unde ai mai pomenit tu cu un Băiat Rău să câștige o medalie?
Bineînțeles că n-a vorbit serios.
Așa serios n-am fost în toată viața mea. De asta am venit direct la tine, Tapper.
Tu nu mi-ai vândut niciodată baliverne.
Hai, spune-mi, cum ar putea un flăcău ca mine să câștige o medalie?
- Nu cred că există astfel de jocuri, Ralph. - Haide, tu ai relații. Trebuie să fie...
- Hei, Tapper! Adu-mi o bere! - Vine băiatu'! Nu uita ce-ai vrut să zici.
- OK. Ce spuneai? - Ziceam că,
nu mai pot pierde încă 30 de ani singur, înconjurat de gunoaie.
Nu mă mai întorc acolo fără o medalie.
Nu știu ce să-ți spun. Poate a lăsat cineva o medalie pe-aici.
Ești binevenit să cauți prin obiectele pierdute și găsite.
Bine. Hai să vedem ce avem aici. Pleacă, pleacă!
Hai, pleacă de-aici.
Ciuperci? Nu.
Ce-i asta? Nu.
Hai, mă, Zangief. Scârbos!
Ce mă fac?
- Hei, cere-ți scuze! - ... ultima speranță a omenirii.
Misiunea noastră e să distrugem toate Cy-Bug-urile.
Noi suntem ultima speranță a omenirii.
- Misiunea noastră e să distrugem toate... - Ești teafăr, soldat spațial?
Am fost puși în funcțiune doar de o săptămână.
Și-n fiecare zi ne cățărăm pe clădiri și omorâm insecte.
Ne cățărăm pe clădiri și omorâm din ce în ce mai multe insecte!
Da, da, bine. Mai ușor cu costumele astea de astronaut.
- Sunt foarte dure, da? - Și pentru ce toate astea?
Pentru o amărâtă de medalie?
- Medalie? Câștigi o medalie? - Da. O medalie de erou.
- Uau! E strălucitoare? - Destul de strălucitoare.
- Uau! Și scrie "erou" pe ea? - Îhî. Sigur că da.
Și-ai spus că o câștigi, dacă te cațeri pe-o clădire?
- Și dacă omori insecte! - Corect, insecte. Ascultă...
Există vreo șansă să vin cu tine în jocul tău și să câștig o medalie...
- Negativ! - Asta înseamnă "poate"?
Nu! Uite, doar cei mai viteji și cei mai buni slujesc în trupele noastre.
Insectă!
Noi suntem ultima speranță a omenirii.
DATORIA EROULUI
Atențiune! Arcade se va deschide în aproximativ 5 minute.
Vă rugăm să raportați jocului dvs.
În regulă. Nu-mi simt picioarele mele.
Ce sunt chestiile astea?
Miroase a Ralph aici.
OK. E-n regulă. Cum îi spunea? Erou...
Erou și mai cum? Era datoria... Datoria eroului. Acolo!
Scuze, Q*Bert. Eu sunt, Ralph.
Peretele...
'Neața, copii. Intrați. Mă bucur să te văd. Și pe tine, tinere.
Alertă de gradul 4. Alertă de gradul 4. Acesta nu este un exercițiu.
Dulce medalie de aur!
Pe o planetă fără nume, un experiment secret a dat greș.
Voi sunteți ultima speranță a omenirii.
Dați-mi o armă.
Vioi nevoie mare, pregătit de trageri!
În regulă.
Acum, ascultați cu atenție, pentru că nu mai repet a doua oară.
Frica e un cuvânt din 5 litere, doamnelor.
Dacă vreți să faceți pipi în pantalonași, păstrați-l pentru voi!
- E timpul să vă faceți mamele mândre! - Eu o iubesc pe mama!
- Atenție, vine first-person shooter! - Uau, un robot!
Jocul începe în 3, 2, 1...
Noi suntem ultima speranță a omenirii.
Misiunea noastră: distrugeți toate Cy-Bug-urile.
Recruți, sunteți pregătiți? Haideți să ne lămurim.
Ptiu, drăcia dracului!
Nu, nu, nu! Stați puțin!
Cy-Bug, fix în față. Ia-l, pifane.
O, nu, nu! Așteaptă, așteaptă!
Ai grijă, bibane! Monștrii ăștia devin ceea ce mănânc.
Arma mea! Dă-mi-o înapoi!
Împușcați ouăle înainte să eclozeze.
O, nu! Îi iese ceva din fund!
- Vai, e dezgustător! - Markowski! Treci înapoi în formație!
Bine, d-nelor. Miorlăiturile de motănei și hârjonelile se-ncheie acum!
- Intrarea în laborator e drept în față. - Băieți, ne vedem înăuntru.
- Nu! - Refugiul! Refugiul!
Am crezut că e la fel ca la cei de la Centipede!
De când sunt jocurile video atât de violente și înfricoșătoare?
Scoateți-mă de-aici!
Ia-l pe el!
JOCUL S-A TERMINAT
Ce jaf de joc!
Hei, lasă-mă! Jocul s-a terminat! Încetează!
- S-a aprins farul! - S-a aprins farul!
S-a aprins farul!
- Încetați focul! - Nu mai trageți!
- Încetați focul! - Încetați focul!
Atențiune! Reveniți la pozițiile de start.
Aici, lasă-mă să te ajut. Scuze, voiam să...
- Da, cred că ești tare supărat. - Markowski!
Cine? Eu sunt. Da, eu sunt Markowski.
Care-i prima regulă a unui erou la datorie?
Fără pileală, fără fufe și fără cocaină?
Niciodată să nu te mai bagi peste first-person shooter.
Treaba noastră e să ducem jucătorul în vârful acestei clădiri
astfel încât să poată obține o medalie, și-atâta tot!
- Așadar, respectă programul, soldat! - Bine. Am înțeles, să trăiți!
Alertă de gradul 4. Alertă de gradul 4.
Bine, tolomacilor, întoarceți-vă la pozițiile de start!
Da, vezi să nu! Nu vreau să mai trec încă o dată prin așa ceva.
Acolo țin ei medaliile, nu-i așa?
Zilnic un nou pilot de curse, super!
- Iau eu următorul joc. - Pleacă de-aici, puștoaico.
- Jucăm noi toate cele 9 curse de azi. - Da.
Scuze.
O SĂ DEMOLEZ TOT!
Unde-i demolatorul?
Unde-i Ralph? Ar trebui să demoleze clădirea.
Respectă programul.
Repar-o, Felix!
Pot s-o repar!
Ralph, alarmă. Jocul rulează!
- Fă ceva, Felix. - Comportă-te normal. Rezolv eu problema.
Ralph! Ralph! Ralph!
Ralph!
O, Doamne! Unde e?
- Dle Litwak! - Care-i problema, drăguțo?
Jocul e defect.
Pot s-o repar!
- Pot s-o repar! - Aoleu!
Se pare că jocul a luat-o razna, la fel ca bunica.
Îmi pare rău, draga mea. Ia-ți moneda înapoi.
- Și cu jocul cum rămâne? - O să aduc mâine pe cineva se uite la el.
Dar, dacă-l poate repara, ar fi timpul să-i pensionăm pe Ralph și Felix,
la fel ca pe bunica mea.
DEFECT
- D-nelor și d-nilor, suntem scoși din uz. - Doamne, ai milă! Fără Ralph, suntem morți.
- O să ne deconecteze! - Nu!
E-n regulă, oameni buni, calmați-vă.
Ralph, probabil, a adormit iar în toaleta lui Tapper.
Vedeți? Acolo e!
Ce caută Q*Bert aici? Ce vânt te aduce pe-aici, vecine?
- Ce spune, Felix? - Stai calm, Q*Bertese-ul meu e cam ruginit.
Ralph s-a dus la Turbo?!
Uau!
Strălucitoare!
Atențiune! Arcade e acum închis.
- Ai auzit ce-a pățit Markowski? - Mucles!
Cy-Bug-uri.
Împușcați-l!
- Ai pus-o, piticanie. - Eu sunt Felix-Repară-Tot Jr, dnă.
Din jocul Felix-Repară-Tot Jr.
Ptiu, să-mi trag una!
Ia te uită ce face tehnologie HD!
Fățuca ta e superbă!
Lingușeala nu-mi încarcă bateriile, cetățene.
- Și-acum, spune-mi, ce cauți aici? - Îl caut pe colegul meu, Ralph Strică-Tot.
- N-am auzit niciodată de el. - Păi, Q*Bert l-au văzut venind aici.
Imposibil! Nimic nu trece de mine.
Faine oușoare! Frumoase ouă!
OK. A fost ușor.
Felicitări, soldat!
E o onoare pentru mine să-ți acord "Medalia Eroilor".
- Nu se poate! - Drepți!
Istoria îți va cinsti vreme îndelungată curajul și sacrificiul.
- Mulțumesc! - Ai fost gravat în piatra virtuții,
o moștenire fără egal.
Mulțumesc, băieți. Pe loc repaus!
Tu ești cel mai mare erou al universului.
Hopa!
A-ia-iai!
Întruchiparea vie a tot ceea ce reprezintă această armată:
Curaj, integritate, rezistență la stres...
- ... și mai presus de toate, demnitate. - Capsula pentru urgențe a fost activată.
Dispari de pe fața mea!
Vine!
- Ralph! - Cy-Bug.
O, nu!
AVARIE! AVARIE!
Sayonara, fraiere!
Sugar Rush?
O, nu!
Asta-i jocul ăla cu carturi din bomboane preluat de Whack-A-Mole.
Trebuie s-o șterg de-aici.
O, nu! Medalia mea! Unde, unde, unde...
Nu, nu, nu! Medalia mea!
Nu!
Nu, nu! Medalia mea!
Bună ziua, dle!
- Bună ziua! - Măi, să fie! M-ai speriat, copilă.
- Era să fac pe mine. - Care-i numele tău?
- Ralph. Ralph Strică-Tot. - Nu ești de prin părțile astea, nu-i așa?
Nu. Adică, da. Voiam să zic că nu sunt chiar din zona asta.
- Am un pic de treabă pe-aici. - Ce fel de treabă?
Nimic deosebit, tai niște copăcei din bombonele.
Poate ar fi bine să te dai la o parte.
De fapt, toată zona asta e practic închisă cât timp tăiem copacii.
- Care "noi"? - Departamentul de copaci din bomboane.
- Aha! Și unde-s ceilalți? - Azi, sunt doar eu.
- "Noi, Familia Regală", voiai să zici? - Da, așa e.
- Hei, ești vagabond? - Nu.
Nu sunt vagabond, dar sunt ocupat, da?
- Așadar, du-te acasă. - Ce-ai spus?
Nu te-am auzit. Îți pute respirația atât de rău, că mi-au amorțit urechile.
- Ascultă, încerc să fiu prietenos. - "Încerc să fiu prietenos."
- Mă îngâni. - "Mă îngâni."
OK. E nepoliticos.
- Iar această conversație s-a terminat. - "Iar această conversație s-a terminat."
Eu nu m-aș ține de creanga aia, în locul tău.
Sunt de la departamentul de copaci din bomboane și știu ce...
Are fâșii duble.
Fâșiile duble se rup, nătăflețule.
Hei, de ce ai mâinile atât de monstruos de mari?
Habar n-am. Tu de ce ești atât de monstruos de enervantă?
Tu de ce ești atât de monstruos...
Maică, măiculița mea! O monedă de aur!
- Nici să nu te gândești. E a mea! - Aleargă după ea!
Hei! Nu trebuie să alerg după ea, pentru că e a mea.
- Fâșie dublă! - Vino-ncoace!
- Câștigătorul! - Dă-mi-o înapoi! Dă-mi-o! Dă-mi-o!
Fâșii duble!
Mulțumesc.
Hai să stăm puțin de vorbă. Bine. Uite care-i treaba.
Nu sunt de la departamentul de copaci din bomboane.
Ai mințit un copil. Să-ți fie rușine, Ralph.
Dar n-am mințit în privința medaliei. Aia e medalia mea!
Pentru asta m-am urcat în copac. E a mea. Pentru mine e prețioasă.
Medalia aia e șansa mea pentru o viață mai bună.
- Da. Acum e șansa mea... - Ce...
- La revedere, nărodule. - Întoarce-te! O să te găsesc!
- Pun eu mâna pe tine! - Fâșii duble!
Nu te poți ascunde!
Da, și-a dat în petec pe-aici, de parcă era buricul pământului.
Apoi, s-a dus val-vârtej spre jocul ăla cu dulciuri, ca un nebun.
Sugar Rush...
Cy-Bug-urile o să nimicească jocul ăsta mai repede
decât un șoim care dă iama într-un coteț cu cocoșei infirmi.
- Ce-ai spus? - Ce, ești greu de cap?
Era un Cy-Bug în capsula aia.
Tu știi măcar ce-i un Cy-Bug?
- Nu pot spune că știu, dnă. - Cy-Bug-urile sunt ca un virus.
Ei nu știu că sunt într-un joc. Tot ce știu ei e să mănânce,
să ucidă și să se înmulțească. Fără un far care să-i oprească,
vor devora Sugar Rush. Și crezi că se vor limita doar la atât?
- Da! - Greșit!
Virușii nu se opresc!
Odată ce Cy-Bug-urile vor devora Sugar Rush,
vor invada toate jocurile, până când din arcade-ul acesta
nu va mai rămâne decât o coajă fumegândă de vise uitate.
Kohut! Crucișătorul.
Să-mi trag una! Tot timpul e așa tensionată?
Nu e vina ei.
E programată având în spate cu cea mai tragică poveste spusă vreodată.
O singură zi n-a verificat perimetrul...
de ziua ziua nunții ei.
Așteptați, dnă! Vin și eu cu d-ta.
Ce amuzant ești, piticule! Dacă mori în afara jocului tău, nu te mai regenerezi.
Păi, nici d-ta, doamnă.
Și e datoria mea să repar ceea ce demolează Ralph.
Iar eu, nu vă pot cere să vă riscați viața, ca să curățați mizeriile lui.
Să nu vă îndoiți de asta, dnă. Vin și eu cu d-ta.
SPRE SUGAR RUSH
Cetățeni ai Sugar Rush...
La fix!
Aplauze pentru conducătorul nostru drept, Regele Bomboană.
Bună ziua, loialii mei subiecți!
Luați niște dulciuri.
Vă mulțumesc pentru această emoționantă introducere, Dropsule Bill.
Și vă mulțumesc pentru avatarele de azi. A fost o zi grozavă de curse. Da!
Dar acum Arcade s-a închis.
Așadar, e timpul să uităm trecutul și să trecem la alegerea noului nostru campion.
Primul dintre cei nouă concurenți care va trece linia de sosire,
va reprezenta Sugar Rush ca fiind avatarul său de mâine.
- Cursă! Cursă! Cursă! - Da. OK. Liniștiți-vă.
Ascultați, evenimentul acesta nu e gratuit. Știm cu toții asta.
Taxa de înscriere e o monedă de aur de la victoriile anterioare,
dacă ați câștigat vreodată.
Ceea ce eu am făcut. Dați-mi voie să încep eu primul.
- Regele Bomboană! - Regele Bomboană! Regele Bomboană!
- Taffyta Muttonfudge! - Fiți dulci!
Taffyta!
Adorabeezle Winterpop!
Gloyd Orangeboar!
- Crumbelina Di Caramello! - Hoața naibii.
- Pun eu mâna pe tine. - Minty Zaki!
Snowanna Rainbeaux!
Rancis Fluggerbutter!
Jubileena Bing-Bing!
Swizzle Malarkey!
Candlehead!
Dropsule Bill, cine-i aia care a aruncat ultima?
- Vanellope Von Schweetz! - Ura! Sunt înscrisă în cursă!
Vanellope?!
Defecțiunea!
Liniște! Totul e-n regulă. Paza!
- Vino-ncoace, puștoaico. - Nu-ți facem nimic, ciudato.
- Întoarce-te aici! - Stai mai încet! Mai încet!
Tu!
Dă-mi medalia înapoi, acum!
- Aoleu! - Haide! Fugi!
- Ce-i asta? - Hai, fugi! Fugi!
Ai grijă! Ce faci?
Vino-ncoace!
- Nu mă pot mișca. - Acum l-am prins.
O, super! Poliția.
- Pe-acolo s-a dus! - Ține-l.
- Ia de-aici! - Ce faceți?!
E-n regulă, oamenii buni. Calmați-vă!
Totul e în regulă. Monstrul a fost capturat.
Vom repara toate stricăciunile.
Nu vă faceți griji, vom începe cursa înainte să se deschidă Arcade.
Și eu particip. Da!
Nu se poate ca eu să particip la curse cu o defectă.
Rancis, Candlehead, haideți.
Sour Bill, defecțiunea aia n-are voie să participe la cursă!
Și duceți bestia aia la castelul meu.
Băieți, e...
Nu pot respira! Scoateți-mă de-aici!
Dropsule Bill, scoate-i masca monstrului, ca să putem vedea cu ce ne confruntăm aici.
Bine.
Ptiu, bată-te cucu! Ăsta-i Ralph Strică-Tot?!
Da. Tu cine ești? Tipul ăla care face gogoși?
Te rog! Nu, eu sunt Regele Bomboană.
- Văd că-ți place culoare roz. - Roz pal, somon. E evident că e som...
- Ce faci aici? - Bunătatea Ta, asta-i o mare neînțelegere.
Scoate-mă din prăjitura asta, îmi iau medalia și plec de-aici.
Medalia ta?
Băieții Răi nu câștigă medalii.
Ei bine, eu asta am făcut. Am câștigat-o în "Datoria Eroului".
Ai schimbat jocul? Ralph, nu te duci la Turbo, nu-i așa?
- Ce? Nu, nu. - Fiindcă dacă crezi că poți veni aici,
în regatul meu și să pui stăpânire pe jocul meu, te înșeli amarnic!
Ușurel, Umflătura Ta.
Nu e vina mea că unul dintre copiii tăi din bomboane de porumb mi-a furat medalia.
Copiii din bomboane de porumb? Cine...
Mica Defecțiune! Moneda pe care a folosit-o ca să intre-n cursă, aia era medalia ta?
Ce-a făcut? O vreau înapoi!
Mă tem că nu te pot ajuta. S-a dus. E un simplu cod acum.
Și așa va rămâne până când cineva o să câștige cupa, la finalul cursei.
Poate că ar trebui să vin și să stau puțin de vorbă cu câștigătorul.
Simt cumva miros de amenințare?
Dincolo de halitoza de care, evident, suferi.
Ascultă, Nillie Wafer! Nu plec fără medalia mea.
Ba da, o să pleci.
Wynnchel, Duncan, scoateți-l din prăjitura aia
și cu primul tren, trimiteți-l înapoi acasă.
Iar dacă te mai văd vreodată pe-aici, Ralph Strică-Tot,
te închid în pivniță.
- Pivniță? - Temnița-cu-ditracții. E un joc de cuvinte.
E o pivni... Nu contează!
Acum, trebuie să mă ocup de Mica Defecțiune, mulțumită ție.
La revedere, Ralph Strică-Tot! Nu mi-a făcut nicio plăcere.
- Chestia asta e tare ca piatra. - Văd și eu. Du-te și adă sculele.
- Ce scule? - Tu, taci din gură!
- Ce?! Nu! - Ușurel, uriașule.
- Nu te apropia de mine! - Scapă!
Hei, hei!
Repede, strigă-i pe cânii diavolului!
Ciocolată. Urăsc ciocolata!
Mă duc să-mi recuperez medalia.
Potul merge la câștigătorul cursei. Hei, copii! Putem sta puțin de vorbă?
Salutare, colegi piloți!
E hoața aia mică.
Candlehead, Taffyta, Rancis, arăți grozav.
Ați venit să verificați concursul, nu-i așa?
- Ei bine, aici e, The Lickity Split. - Iisuse! Arată de parcă ea l-a făcut.
Eu l-am făcut. Cel mai rapid camion cu pedale din vestul Whack-A-Mole-ului.
Priviți.
O, Vanellope, e... ca tine.
Dar va trebui să se retragi din cursă, da.
Nu, nu mă retrag, pentru că am plătit taxa și pot concura și eu.
Așadar, da, sigur o să particip la cursă.
Ei bine, Regele Bomboană zicea că, defecțiunile nu poate concura.
Eu nu sunt defectă, Taffyta. Am doar Pixlexia, da?
Regulile sunt făcute cu un scop, Vanellope. Să ne protejeze.
Să zicem că eu sunt tu. Sunt în mașinuța mea ciudată,
conduc și mă simt destul de bine, deocamdată.
Apoi, dintr-o dată, o, nu! Pâ-pâ-pâlpâi!
- Hei! - Vezi?
Ești un accident care așteaptă să se producă.
O, nu! Și eu pâ-pâ-pâlpâi.
- Hei, hei! Ce faci? - Ce nașpa!
- Încetați. Opriți-vă! - Stricați-l!
Vă rog! Vreau să concurez și eu la fel ca voi.
Tu n-o să fii niciodată pilot de curse, pentru că ești o defecțiune.
Și așa vei fi mereu.
Hei, lăsați-o în pace!
Haideți să plecăm de-aici.
Dispăreți, carii împuțite, până nu vă arunc în noroi!
Ce te holbezi așa?
- Cu plăcere, hoață împuțită. - Eu nu sunt hoață.
Doar am împrumutat moneda ta stupidă.
Voiam să ți-o dau înapoi, imediat ce câștigam cursa.
Nu-i o monedă, e o medalie.
Monedă, medalie. Ce mai contează?
Du-te înapoi în jocul ăla tâmpit al tău și mai câștigă una.
Nu pot. Nu l-am câștigat în jocul meu, l-am câștigat în "Datoria Eroului".
În "Caca Eroului"?
Nu e genul acela de datorie.
Pun pariu că trebuie să fii atent pe unde calci
într-un joc care se cheamă "Caca Eroului".
Ce-ai făcut ca să câștigi medalia? I-ai șters la fund?
Sper că te-ai spălat pe mâini după ce ai câștigat medalia aia.
- Ascultă... - Încă una, încă una.
De ce trage un erou apa la toaletă?
- Spune "de ce". - De ce?
Pentru că era datoria lui.
Cum îndrăznești să insulți "Datoria Eroului", vagaboandă mică?
Eu am câștigat medalia aia. Și ai face bine să mi-o aduci înapoi, repejor, surioară!
Doar dacă n-ai ascuns vreun cart în faldurile de grăsime de sub bărbie.
Nu te pot ajuta!
Ce idiot!
Hei, geniule, ăla e un Spărgător-de-fălci! Nu vei reuși niciodată să-l spargi...
Te bucuri de mica ta criză de isterie, bebelușule?
Lasă-mă în pace.
Ascultă, tu vrei medalia aia, nu-i așa?
Iar eu vreau să particip la cursă. Așadar, uite ce m-am gândit:
Tu mă ajuți să obțin un cart nou, un cart adevărat,
iar eu câștig cursa și-ți recuperez medalia.
Vrei să te ajut?
Nu trebuie decât să demolezi ceva pentru mine.
- Haide! Ce vrei să spui, prietene? - Noi nu suntem prieteni.
Hai, amice. Fiu de pistol ce ești tu.
Hai, amice. Hai să dăm mâna.
Haide, nătăflețule. Ralph, bărbate. Omul meu de bază.
Hei, îmi obosește mâna. Batem palma sau nu?
Ai face bine să câștigi.
Repet, prietenului tău nu i se spune "Strică-Tot" degeaba.
Uite capsula!
- E înăuntru? - Nu.
Din fericire pentru el. Altfel, i-aș fi plesnit una peste cadavru.
Nici urmă de Cy-Bug.
Trebuie să-l găsim înainte să-și depună ouăle sale infecte.
A trecut pe aici, dar particulele de zahăr din atmosferă
îmi blochează detectorul și nu mai poate citi.
Deci, ce s-a întâmplat cu ghidușul ăsta de Strică-Tot? De ce a dezertat?
Și eu aș vrea să știu, dnă. S-a purtat ciudat seara trecută...
Tot trăncănea ceva legat de tort și medalii.
Dar niciodată n-am crezut că o să meargă la Turbo.
S-a dus la Turbo?
Sigur că da, băieții ăștia tocmai s-au pus în funcțiune.
În trecut, când Arcade a deschis prima oară, Turbo Time era cel mai popular joc.
- Iar Turbo... - Turbo-tastic!
- ... se bucura de toată atenția. - Turbo-tastic!
Așadar, când a apărut RoadBlasters
- ... și i-a furat jucătorii lui Torbo, - Un joc nou! Super!
băiatul ăsta devenise extrem de gelos.
Atât de gelos încât și-a abandonat jocul și-a încercat să facă unul nou.
Asta-i cea mai tare grafică pe care am văzut-o eu vreodată.
Turbo-tastic!
- Hei, ăsta nu-i... - Turbo-tastic!
- Arată la fel ca Turbo! - Ce caută Turbo în jocul ăsta?
- Hai, mă! - Domnule Litwak!
Turbo a sfârșit prin a scoate din uz ambele jocuri, inclusiv pe el,
pentru totdeauna.
Da, omul egoist e asemeni unui câine păduchios care urmărește
- ... o poveste moralizatoare. - Știu, da?
De aceea trebuie să-l aduc pe Ralph acasă, altfel, și jocul meu o să pățească la fel.
Ce...
Ce-i asta?
- Nisip Nesquik? - Nisip mișcător?!
O să sar afară și îți arunc o liană de aia!
Nu pot sări. Sunt disperat!
Suntem terminați! O să ne înecăm aici!
Nu te agita! Nu te mai mișca! O să ne scufundăm mai repede!
- Murim! - Stăpânește-te!
Lianele. Astea-s Laffy Taffy.
Sunt atrase de tot ceea ce le face să râdă.
Haide, lovește-mă din nou.
N-a fost suficient de amuzant. Mai tare!
- Ascultă, tu ești un tip drăguț. Nu pot... - Nu, dnă! Arcade depinde de noi.
Acum, fă-ți datoria. E un ordin!
Funcționează! Mai lovește-mă o dată.
- Vai, ochiul tău... - Îl pot repara. Acum dă...
E San Frantastic! Încă o dată.
Ai făcut o treabă grozavă! Văd stele verzi!
Uau! Le o-mo-râm.
Vin și pleacă.
Bine. Ajunge cu ocheadele astea amoroase. Avem treabă. Să mergem.
Am pierdut Cy-Bug-ul.
Hai, o să vedem mai bine din aer. Crezi că poți repara capsula aia?
Pot, da.
BRUTĂRIA DE CARTURI
Bun, dă-i drumul, ciumegule. Sparge ușa.
Ce-i asta? Tu ești o criminală, nu-i așa?
Hei, am bătut palma pentru asta.
Mulțumesc, majordomule.
Ce-i aici? Unde sunt carturile?
- Trebuie să facem noi unul. - Ce? Nu, nu, nu. Ascultă, puștoaico.
Nu-i o idee bună, crede-mă. Eu nu fac lucruri, eu le stric.
Se pare că nu te simți prea confortabil, zelosule.
Uau, asta-i grozavă!
Bine ați venit la Brutărie! Haideți să coacem un cart.
- Ce-i ăsta, un alt joc? - Da, un mini-joc.
Aveți un minut la dispoziție să-l câștigați.
- Ce? - Haide, Ralph.
Începeți! Amestecați!
Puneți ingredientele în bol și aruncați gunoaiele.
Perie de păr, nu! Chiloți, nu, nu!
- Nu faci bine ce faci, copilă! - Mă strădui!
Mă ocup eu de asta.
Asta nu, asta da...
Scârbos! Lapte, da, da...
Pregătim aluatul!
Haide, nu dormi la locul de muncă.
Coacem!
Încingem bine cuptorul și menținem temperatura corectă.
- Ralph! Dă-mi o mână de ajutor. - Se rezolvă!
PREA RECE
- Ralph! - Nicio problemă. Rezolv îndată.
Dă-mi chestia aia...
OK, bun! Încă puțin. Așa, așa. Ține-l așa, ține-l, ține-l.
Ține-l... Da!
Hai, ridică-te, Ralph. Mai avem 15 secunde.
- Decorăm! - Mai întâi, roțile.
- Câte să fac? - Patru, tăntălăule.
- Acum, glazura. Foarte multă glazură! - Nicio problemă.
Aoleu!
Timpul a expirat!
Felicitări, ați reușit! Priviți cartul dvs!
A-ia-iai!
Ascultă, puștoaico...
Am încercat să te avertizez.
- Eu nu pot face lucruri, eu le stric. - Îmi place.
- Serios? - Îmi place!
Îmi place! Îmi place! Îmi place!
Uite, are un motor adevărat! Și privește roțile astea!
Îmi place! În sfârșit am un cart adevărat!
Haide. O capodoperă ca asta, trebuie semnată.
Cutia cu monezi.
Sunt Beard Papa. Mica Defecțiune e în brutărie!
Dați-mi-l pe regele Bomboană.
CREAT DE VANELLOPE ȘI RALPH
Ce? Ai dinți? Nu cred că te-am mai văzut zâmbind până acum.
Nu zâmbesc.
Sunt balonat, da?
Stai pe loc, defecto!
Și Ralph Strică-Tot?
Pornește cartul. Pornește cartul!
Ce mai aștepți? Hai, dă-i drumul!
Nu știu cum... să conduc un cart adevărat.
Nu... Ce?!
- Sunteți rănit, Sire? - Nu, tocmai m-a glazurat.
- Prindeți-i! - Dați-vă la o parte!
Opriți-vă, în numele regelui!
Eu sunt!
Ieși de pe drum!
Du-te spre Muntele Cola Dietetică.
- Intră în perete! - Ce?!
Acolo, printre cele două acadele fără zahăr!
- Ești nebună? - Fă ce-ți spun!
Unde s-au dus?
S-au întors...
Găsiți-o pe defecta aia și distrugeți cartul.
N-are voie să participe la curse!
Dă-mi voie să lămuresc niște lucruri.
Tu nu știi să conduci?
Ei bine, nu. Practic nu știu, dar m-am gândit că...
Ce-ai crezut?! "Vai, o să câștig cursa asta prin magie, doar pentru că așa vreau eu!"
Ascultă, istețule! Știu că sunt un pilot de curse, o simt în codul meu.
Asta e, n-o să-mi mai recuperez medalia niciodată.
Care-i șmecheria cu medalia asta nenorocită?
Șmecherie?! Asta o să te cam șocheze,
dar în jocul meu, eu sunt personajul negativ și trăiesc printre gunoaie.
- Marfă! - Nu, nu-i marfă.
E neigienic, pustiu și plictisitor.
Iar "medalia aia nenorocită" trebuia să schimbe toate astea.
Dacă mă întorc acasă cu scumpetea aia la gât, o să primesc un apartament de lux.
Prăjituri, sculpturi de gheață, focuri de artificii...
Astea-s lucruri pentru adulți. Tu nu înțelegi.
Nu, am înțeles. E exact ce înseamnă cursele pentru mine.
- Ei bine, ghici ce? - Ce?
Știri de ultimă oră! Niciunul dintre noi n-o să obțină ceea ce-și dorește.
Ce-a fost asta?
"Cola dietetică. Izvoare cu apă fierbinte."
- "Feriți-vă de mentosanele care cad." - Da, fii atent aici. Uite!
Trebuie să te ferești de stropi. Chestia aia e foarte fierbinte.
Da, am observat. Mulțumesc.
- Ce-i chestia asta? - Cred că e un nivel de bonusuri neterminat.
Da, e destul de tare, nu?
Am descoperit intrarea aia secretă iar acum locuiesc aici.
Vezi? Uite, uite, uite!
Bine ai venit în casa mea!
Dorm în ambalajele astea de bomboane. Mă înfofolesc precum o duduie fără adăpost.
De una singură?
Cu toate gunoaiele astea în jurul tău?
Ei bine, da.
Toată lumea de-aici spune că sunt o greșeală și că nici măcar n-ar trebui să exist.
La ce te așteptai?
Ascultă, puștoaico...
Știu că nu-i treaba mea, dar de ce mai stai în jocul ăsta?
Tu chiar nu știi nimic, nu-i așa?
Defecțiunile nu-și pot părăsi jocul.
E una dintre "bucuriile" mele.
Hei, ce faci? Haide!
Știu că e o hrubă, dar e tot ce am!
Dacă vrei să fii pilot de curse, trebuie să înveți să conduci.
Nu poți face asta...
fără o pistă de curse.
În regulă. Hai să-i dăm bice. Trebuie să conducem.
O să-nvăț să conduc! O să-nvăț să conduc! O să-nvăț... Stai așa!
- Tu știi să conduci? - Da! N-am condus niciodată, dar...
Ascultă, am zburat cu o navă spațială astăzi, da?
- Ai făcut-o zob. - Urcă în mașină. Cât de greu poate fi?
OK. Pornește-o...
Așa.
- Sunt niște butoane în podea... - Pedale!
Pedale, corect! Acum...
Asta e pedala de pornire.
Asta cred că e... frâna.
Și asta... Stai așa. Ce-i asta? Asta nu face nimic.
Ce face joystick-ul ăsta?
Ok, puștoaico. Hai să mai încercăm o dată.
Bine. Acum, schimbă viteza.
Ai reușit! Schimb-o din nou!
Ți-am spus, am cursele în cod.
- O să-mi recapăt medalia! - Hei, Ralphie, fii atent aici!
Ai grijă!
Am reușit!
- Deci, cum m-am descurcat? - Păi...
Ei bine, aproape că ai aruncat în aer tot muntele.
Corect, e o remarcă bună.
Trebuie să ții pâlpâitul ăla sub control, puștoaico!
Bine, așa voi face. Așa voi face. Și...
Și-atunci, crezi că aș avea vreo șansă?
Mică.
Da! O să câștig! O să câștig! O să câștig!
- Cei mai buni dintre cei buni. - Cei mai buni dintre cei buni!
Ați găsit-o? Spuneți-mi că ați găsit-o.
N-ați găsit-o?
Plecați! Lăsați-mă singur.
Sus, sus, jos, jos, stânga, dreapta, stânga, dreapta.
B, A. Start.
Codul. Sufletul jocului.
Unde ești? Hai să vedem...
Stadionul, nu, nu. Jumbotron-ul. Acolo e!
Cupa câștigătorului.
Unul dintre lucrurile astea nu e la fel ca celelalte. Ești chiar tu!
Noi o să-ți oferim o nouă și frumoasă casă.
REGELE BOMBOANĂ
Am reușit!
Dropsule Bill, mă duc afară. Tu ești șeful castelului până mă întorc eu.
Fața ta e încă roșie. Poate vrei să ți-o repari cu ciocanul.
Nu-i un traumatism, doamnă. Dragostea mi-a îmbujorat obrăjorii.
- Bine. - Dnă, trebuie să vă spun ceva...
Sunteți o femeie foarte focoasă.
Uau! Ești o femeie foarte focoasă.
O femeie foarte focoasă.
Femeie foarte focoasă.
Focoasă...
- Ieși afară! - N-am zis decât că ești o femeie focoasă.
Am zis să ieși afară!
Ptiu, să-mi trag una!
BINE AȚI VENIT
Da?
Sunt Felix-Repară-Tot Jr, dle, din jocul Felix-Repară-Tot Jr.
- L-ai văzut cumva pe prietenul meu Ralph? - Ralph Strică-Tot?
Da, da, el e.
Trebuia să-l închidem când am avut această șansă.
- Să-l închideți? - Cu tine n-o să repet aceeași greșeală.
Te miști încet. Să mergem. Sunt nerăbdătoare. Haide, Ralph.
Asta e! Se întâmplă cu adevărat. Aproape că nu-mi vine să cred.
Am visat mult timp la asta și acum...
Și-acum, cred că o să vomit, totuși. Cred că s-ar putea să vomit.
- Știi, ca o eructație? - O ce?
Voma și eructația ies împreună și le poți gusta, și simți că-ți vine...
- E foarte emoționant! - Da, așa-i, e foarte interesant.
Chiar sunt pregătită să devin pilot de curse de-adevăratelea?
- Ralph, și dacă nu mă plac jucătorii?! - Cine n-ar iubi o copilă cu părul murdar?
Haide. Oamenii ăia o să te iubească. Știi de ce?
- Pentru că ești o învingătoare. - Sunt o învingătoare.
- Și pentru că ești adorabilă. - Sunt adorabilă!
Și toată lumea iubește o învingătoare adorabilă!
- Da! - Bine, haide.
Ascultă-mă, dacă ai emoții, repetă în gând:
"Trebuie să câștig medalia lui Ralph, altfel, viața lui va fi distrusă."
- Și distrează-te. Ai înțeles? - Am înțeles.
O, stai puțin!
- Așteaptă o clipă! - Unde te duci?
Am uitat ceva. Mă întorc imediat.
Copiii.
- Ralph, aici erai! Salutare! - Tu!
Stai calm, am venit singur și neînarmat.
- M-am săturat de tine, Scaiul-dracului. - Calmează-te. Liniștește-te, te rog!
- Te bat de-ți sună apa-n cap! - N-ai lovi un om cu ochelari, nu-i așa?
Ai lovit un om cu ochelari. E... bine jucat.
- Ce vrei, Bomboană? - Vreau doar să stăm de vorbă.
Nu mă interesează nimic din ceea ce ai tu de spus.
Dar ce zici de asta? De asta ești interesat?
- Medalia mea! Cum ai...? - Nu contează.
Acum, e a ta. Haide, ia-o.
EROU
- Tot ce-ți cer e să mă asculți. - În ce privință?
Ralph, tu știi care-i cel mai greu lucru pentru un rege?
- Să facă ceea ce trebuie, cu orice preț. - Treci direct la subiect.
Ideea e că am nevoie de ajutorul tău.
Așa trist cum este, Vanellope nu poate participa la cursă.
- De ce sunteți așa porniți împotriva ei? - Eu n-am nimic împotriva ei.
Încerc s-o protejez. Dacă Vanellope câștigă cursa,
va fi adăugată pe lista Race Roster.
Apoi, jucătorii o pot alege ca avatar.
Iar când o vor vedea cum pâlpâie și cum se zbate, așa cu e ea de fapt,
vor crede că jocul nostru e defect.
Vom fi scoși din uz pe vecie.
Toți subiecții mei vor rămâne fără adăpost.
Dar e cineva care nu poate scăpa, pentru că e o defecțiune.
Ajutor! Să mă ajute cineva!
- Iar când jocul va fi deconectat... - Nu!
... va muri odată cu el.
N-ai de unde știi ce o să se întâmple.
- Jucătorii s-ar putea s-o iubească. - Și dacă nu?
Știu că-i greu, dar eroii trebuie să ia cele mai grele decizii, nu-i așa?
Nu pot concura, Ralph. Dar... pe mine n-o să mă asculte.
Așadar, pot conta pe tine că vorbești cu ea și că-i bagi mințile-n cap?
Foarte bine. O să vă las puțin singuri.
CREAT DE VANELLOPE ȘI RALPH
M-am întors!
- Ți-a fost dor de mine? - Da.
- Putem sta puțin de vorbă? - Stai! Mai întâi, îngenunchează.
- Poftim? Nu, nu. Noi nu... - Fă ce-ți spun!
Bine.
- Acum, închide ochii. - Vanellope.
Taci și închide ochii!
Bine, deschide-i.
"Pentru un geniu puturos." Iisuse, mulțumesc!
Întoarce-o.
TU EȘTI EROUL MEU
Pentru tine am făcut-o. În caz că nu vom câștiga.
Nu cred că există niciun lucru care să ne împiedice să nu câștigăm.
- Mulțumesc, puștoaico. Ascultă... - Acum, ridică-te, nobilul meu nătâng.
Am o întâlnire cu destinul.
Ralph, haide, mișcă-ți melasa.
- M-am tot gândit... - Ăsta-i un lucru periculos.
Cui îi pasă de cursa asta stupidă, totuși?
- Corect? - Nu e amuzant deloc, Ralph.
Nu, vorbesc serios.
A fost foarte distractiv când am construit cartul și toate celelalte lucruri,
dar poate că ar trebui să nu faci asta.
Alo, Ralph e acolo? Aș vrea să vorbesc cu el, vă rog.
Ascultă, ce vreau eu să-ți spun e că tu nu poți fi pilot de curse.
Ce?! De ce ai...
Stai așa puțin!
- Nu! - De unde ai luat asta?
Uite, o să fiu sincer cu tine, puștoaico. Am vorbit cu Regele Bomboană.
- Regele Bomboană? - Da.
- M-ai vândut? - Nu asta am vrut. Ascultă, tu nu înțelegi.
- Nu, înțeleg perfect, trădătorule! - Nu sunt un trădător. Ascultă...
Ești un șobolan! Și nu mai am nevoie de tine.
- Pot câștiga cursa de una singură. - Încerc să-ți salvez pielea, copilă!
- Pune-mă jos! Dă-mi drumul! - Nu, ascultă-mă!
Știi ce o se întâmple când jucătorii o să vadă că pâlpâi?
- Vor crede că e stricat jocul. - Nu-mi pasă, ești un mincinos!
Ai face bine să-ți pese, fiindcă dacă jocul tău e scos din uz,
- ... te scufunzi odată cu nava, surioară. - Nu te ascult. Dispari din fața mea!
- Mă duc și particip la cursă. - Nu, nu te duci nicăieri.
- Dă-mă jos de-aici, Ralph, acum! - Nu.
Fac asta pentru binele tău.
Stai, stai, stai.
Nu, nu.
Nu, nu, te rog, Ralph! Nu!
Nu! Încetează!
Oprește-te! Nu!
Nu!
Tu chiar ești un tip rău.
Bună. E cineva acasă? Felix? Mary?
- Ei bine, se pare că ai reușit. - Gene?
- Unde sunt ceilalți? - Au plecat.
După ce Felix a plecat să te caute și nu s-a mai întors,
toată lumea s-a panicat și-au luat-o la sănătoasa.
- Dar acum sunt aici. - E prea târziu, Ralph.
Litwak ne-a scos din uz azi-dimineață.
Dar, niciodată nu voi lăsa să se spună că sunt un om fără cuvânt.
Apartamentul e al tău, Ralph. Bucură-te de el.
Gene, stai, așteaptă.
Ascultă, eu nu asta mi-am dorit.
- Dar ce ți-ai dorit, Ralph? - Nu știu. Doar să...
Mă săturasem să trăiesc singur printre gunoaie.
Ei bine, acum, poți trăi singur într-un apartament de lux.
TU EȘTI EROUL MEU
Hei, drops de tuse, explică-mi și mie ceva...
Dacă Vanellope n-ar fi fost menită să existe niciodată,
atunci, de ce apare poza ei pe laterala jocurilor de console?
Ce se-ntâmplă în această zaharină cu inima acoperită de întuneric?
- Nimic. - Vorbește!
- Nu. - Te ling.
- Nu cred că îndrăznești. - Nu?
Parcă a fost un șmirghel.
Mă întreb cât trebuie să te ling ca să-ți ajung la miez?
- Îl iau cu mine în mormânt. - Mi se pare corect.
Nu degeaba ți se spune "Dropsul Bill".
- Îți ajunge? - Bine, bine. Vorbesc, vorbesc.
Vanellope a fost pilot de curse până când Regele Bomboană
a încercat să-i șteargă codul.
A încercat să-i șteargă codul? Așadar, de asta-i o defecțiune!
- De ce să-i fi făcut așa ceva? - Nu știu.
- Fă cum crezi. - Nu, nu, nu! Jur, nu știu!
Pur și simplu ne-a încuiat amintirile și nu-mi mai amintesc.
Nimeni nu poate.
Însă știu asta: Regele va face tot ce-i stă în putință s-o țină departe de curse,
fiindcă dacă trece de linia de sosire, jocul se va reseta,
- ... iar ea nu va mai fi o defecțiune. - Ea unde-i acum?
- În pivniță, împreună cu Felix-Repară-Tot. - Felix?!
E tot ce știu. E tot ce știu, jur!
Și-acum, te rog, nu mă mai băgă în gura ta murdară.
- Stai acolo. - Da, bine, așa voi face.
Așa voi face. Mulțumesc.
Haide, știu că ești acolo.
Zaharina-saturată e un coșmar.
Dar...
Unde...
Ziua Judecății și Armaghedonul tocmai au făcut un copil și e al naibii de urât.
Hei! Hei! E cineva? Oricine!
Vă rog, lăsați-mă să plec!
Cum zicea el? Cum zicea? "O să dărâm tot!"
De ce repar tot ce ating?!
- Felix! - Ralph! Mă bucur să te văd.
Stai. Nu, nu mă bucur. Tu ce ai de spus?
Stai. Nu vreau să aud nimic. Nu vorbesc cu tine.
Bine, nu vorbi, e-n regulă. Dar trebuie să repari cartul ăsta pentru mine, urgent.
Nu-i nevoie să fac gafe... Iartă-mi gura slobodă.
Sunt foarte supărat pe tine.
Tu ai idee prin ce m-ai pus să trec?
Am alergat de-a valma prin tot jocul ca să te caut pe tine.
Aproape că m-am înecat într-un mix de ciocolată cu lapte.
Apoi, am întâlnit ce mai focoasă femeie.
Ah! M-a făcut să mă înroșesc îngrozitor.
Dar mi-a respins sentimentele. Apoi, am ajuns în închisoare!
- Felix, revino-ți în fire! - Nu, Ralph!
Tu habar n-ai cum e să fii respins și tratat ca un criminal!
Ba da, știu. În viața mea, așa e zi de zi.
- Serios? - Din cauza asta am fugit.
Am încercat să fiu bun, dar eu nu sunt așa.
Sunt un ticălos și am nevoie de ajutorul tău.
Știu o fetiță care are ca ultimă speranță acest cart.
Te rog, Felix, repară-l.
Și-ți promit că nu voi mai încerca niciodată să fiu bun.
Știu, știu, știu. Sunt un idiot.
- Și? - Și un prostănac.
- Și? - Un bebeluș egoist.
- Și? - Un...
Un geniu puturos?
Cel mai puturos geniu care a existat vreodată.
FANI ASORTAȚI
CU ALUNE
Dulcii mei subiecți,
pot, fără pic de ezitare, să vă asigur că,
niciodată în toată viața mea n-am fost atât de fericit când am rostit aceste cuvinte:
Să înceapă Cursa Înscrișilor Aleatoriu pe Listă!
START!
Bine. Ține minte, nu-i nevoie să câștigi.
Traversează linia de sosire și vei fi un adevărat pilot de curse.
Deja sunt un pilot adevărat de curse.
Și am de gând să câștig.
Începem!
Servit cu înghețată!
Urmăritorii aromați!
Luați niște bomboane.
Sunt în spatele tău.
Sunt în fața ta.
Mica Defecțiune?!
- E Mica Defecțiune! - Mica Defecțiune?!
Luminează-i puțin, Candlehead!
Ce sunt astea? Cireșe-Bombă!
Ți-am spus. Ești un accident care așteaptă să se producă.
Lumânarea mea!
În regulă. Trebuie să țin situația sub control.
Gata cu pâlpâitul.
OK, puștoaico. Hai să terminăm cursa asta fără ale surpri...
Sper că ești fericit, morman de gunoi ce ești.
Jocul ăsta e pe cale s-o sfârșească și e doar vina ta.
- Stăpână, te-ai întors! - Tacă-ți fleanca, Repară-Tot.
Cy-Bug-ul adus de tine s-a multiplicat.
Nu, a murit în mlaștina de gumă. Crede-mă!
Baliverne.
Ascultați aici! Mergeți spre Stația Centrală a Jocului, acum.
Mișcați-vă! Haideți, haideți. Mișcați-vă!
Mișcați-vă, mișcați-vă!
SOSIRE
Nu!
DRUM ÎNCHIS
- Dispari de pe pista mea! - Hei! Ce, ești nebun?
Îți interzic să treci linia de sosire!
Hei, încetează!
- Ralph, privește! - Fetița!
- Încetează! - Am promis...
Nu te las să-mi distrugi munca la care am trudit atâta!
Ăsta e...
Nu se poate!
- Ce na... Cine ești tu?! - Eu sunt Turbo!
Cel mai mare pilot de curse care a existat vreodată!
Și n-am reprogramat jocul acesta ca să te las pe tine
și pe gigantul ăla împuțit să mi-l luați!
Turbo-tastic!
Am ajuns la capăt de drum, defecto!
Defectul. Asta e!
Hai, Vanellope. Știu că ai promis că nu mai faci asta,
dar trebuie s-o mai faci o singură dată.
Fii atentă, concentrează-te și...
Pâlpâie!
Nu!
Mamă, măiculița mea, am reușit!
Nu!
Adu-o acasă, puștoaico! Linia de sosire e larg deschisă!
Nu!
Puștoaico, puștoaico, ești teafără?
Sunt teafără. N-am pățit nimic. Haideți să terminăm cursa!
- Vai de viața mea! - În regulă.
- Haideți, trebuie să plecăm de-aici. - Dar n-am trecut de linia de sosire.
Nu mai e nicio linie de sosire.
Grăbiți-vă. Hai, plecați cu toții. Acum!
VOM REVENI ÎN CURÂND
- Ralph, n-o să meargă. - Trebuie să încercăm.
- Copilă! - Ralph, ți-am spus, nu pot pleca din joc.
- Haide. - Ralph, oprește-te.
- Ralph... - Trebuie să meargă.
Nu! Încetează! N-are niciun rost.
E-n regulă, Ralph.
E-n regulă.
Au trecut toată lumea. Acum, trebuie să aruncăm în aer ieșirea asta.
Pleacă. Pleacă fără mine.
- Dar cu jocul ăsta cum rămâne? - Nu putem face nimic.
Fără un far, nu există nicio modalitate de-ai opri pe monștri ăștia.
Un far? Rămâi cu Felix.
- Lasă-mă să împrumut asta, dnă. - Ralph, unde te duci?
Am ceva de demolat.
- Ne vedem la linia de sosire! - Nu, stai!
Repară-Tot, treceți în spatele meu!
Haide.
Încă una. Încă...
- Bine ai venit la nivelul-fantomă. - Turbo!
Mulțumită ție, Ralph,
acum sunt cel mai puternic virus din jocurile arcade.
Pot prelua orice joc vreau eu.
Ar trebui să-ți mulțumesc, dar e mai distractiv să te omor.
Vino înapoi, micuțule.
Ia niște bomboane-fantomă.
Unde crezi că te duci?
Încă n-am terminat cu tine.
- Hopa sus! - Nu!
Ralph!
Înapoi!
Puștoaico!
Vanellope! Nu!
Ia te uită! E micuța ta prietenă.
- Hai s-o privim amândoi cum moare, vrei? - Nu!
- Jocul s-a terminat pentru amândoi. - Nu.
Doar pentru mine.
- Ralph! - Vanellope!
Sunt rău și asta-i bine.
Nu voi fi niciodată bun, iar ăsta nu-i un lucru rău.
N-aș vrea să fiu altceva,
decât ceea ce sunt.
- Copilă! - Nu-ți face griji, totul e sub control.
Proștilor! De ce vă duceți în lumina?
Nu! Nu, nu, nu! Da! O, da!
Da! Nu!
Du-te în lumină!
Ciocolată?!
E ciocolată. Îmi place ciocolata!
- Minunat! Ciocolată! - Da!
Ai reușit, Ralph! Bravo, frățioare!
Am vrut să...
- Toate sunt reparate! - Ești pregătită pentru asta?
Mai mult ca niciodată.
Ce-i cu toate scânteile astea magice?
Acum îmi amintesc.
Aplauze pentru cinstita conducătoarea a Sugar Rush:
Prințesa Vanellope.
- Îmi amintesc. E prințesă. - Într-adevăr.
Ne pare rău pentru felul în care te-am tratat.
Da, au fost simple glume.
Nu. Eu am făcut doar ceea ce mi-a zis Taffyta să fac.
Asta-i bună! Ca o prințesă milostivă ce sunt,
declar că toată lumea care s-a purtat vreodată urât cu mine va fi...
- ... executat. - Ce?!
- Nu, nu, nu. Te rog, te rog! - Să-mi trag una!
Locul ăsta devine tot mai interesant.
- Nu! - Eu nu vreau să mor!
- Glumeam! - Serios?
- Nu mai plânge, Taffyta. - Încerc, dar mă pot opri.
Vasăzică, asta ești tu, o prințesă.
O, Ralph! Ce, ești nebun?
Fii serios! Asta nu sunt eu.
- Asta sunt eu. - Ce?
Codul poate spune ca sunt o prințesă, dar eu știu cine sunt de fapt, Ralph,
sunt un pilot de curse cu cea mai mare super-putere văzută vreodată.
Sunt când aici, când acolo, pâlpâind printre pereți. N-o să renunț la asta.
Scuză-mă că te întreb, dar fără o prințesă, cine o să ne conducă?
- Da. - Eu.
Mă gândeam că am putea adopta o democrație constituțională.
Președintele Vanellope von Schweetz.
Are o rezonanță puternică, nu credeți?
Repară-Tot, Strică-Tot, Arcade e pe cale să se deschidă.
Haideți s-o întindem de-aici!
Știi, poți rămâne aici și să trăiești în castel.
Vei avea aripa ta în care nimeni să nu se poată plânge de mirosul tău
sau să te trateze vreodată așa cum nu se cuvine.
Ai putea fi fericit.
Sunt deja fericit.
Am cea mai bună prietenă din lume.
Pe lângă asta, am și eu ceva de făcut.
Poate nu e atât de specială ca funcția de președinte, dar e datoria mea.
E o datorie uriașă.
Ralph, vii și tu, frățioare?
Ne vedem mai târziu, președinte Pârț-Cu-Pene.
Au revoir, amiral Chiloțel.
Rămas bun, baroneasă Baubau.
La revedere, dle maior Miros-de-hoit.
- Hasta la vista... - Ralph!
- Bine. Va continua. - Da!
O să demolez tot!
Hei, Ralph s-a întors! Nu-i grozav?
Toată gașca e aici.
Așadar, sunt fericit că vă pot povesti, iar voi sunteți fericiți că sunt aici.
În viață aplic lozinca: "Fiecare joc la timpul lui".
- Bravo! - Bravo, Ralph!
Desigur, locul de muncă nu s-a schimbat.
Însă, știre bombă! The Nicelanders se poartă frumos cu mine.
Iar asta mă face să mă gândesc la sărmanii ăia care au rămas fără niciun joc.
- Așadar, fiți atenți ce-am făcut. - O să demolez tot!
I-am rugat să ne ajute cu nivelurile de bonusuri.
Putem repara asta!
Vă zic eu, băieți, așa populari n-am mai fost de ani de zile.
- E nebunie. - Uau!
Jucătorii ziceau că suntem retro, ceea ce, cred eu, înseamnă vechi dar marfă.
Și am decis că, traiul din groapa de gunoi, nu mă făcea să mă simt foarte bine.
Așa că am curățat-o, am construit o cocioabă pentru mine
și încă câteva pentru niște noi veniți.
Ei bine, cu puțin ajutor din partea lui Felix.
Și ghiciți cine a fost cel mai tare la nunta lui și a lui Calhoun?
Exact, prieteni. Moș Labe-de-urs în persoană.
O aventură de mare rafinament, trebuia s-o fi văzut, plină de grandoare.
Fără nicio "gâză".
Și să spunem că s-au vărsat și câteva lacrimi.
Dar trebuie să vă spun că, cea mai grozavă parte din zi,
e atunci când mă arunc de pe acoperiș.
Fiindcă atunci când The Nicelanders mă ridică,
pot vedea perfect Sugar Rush-ul.
Și o pot vedea pe Vanellope pilotând.
Da!
Puștoaica e naturală,
iar jucătorii o iubesc, chiar dacă pâlpâie.
Exact așa cum bănuiam.
Se pare că n-am nevoie de nicio medalie ca să mi se spună că sunt băiat bun.
Fiindcă, dacă puștoaica aia mă place,
cât de rău pot fi?
APĂSAȚI PE START
Traducerea și adaptarea DELiCT
APĂSAȚI PE START